Podnapise prevedel:
N
Podnapise prevedel: Ne
Podnapise prevedel: Nec
Podnapise prevedel: Necy
KEFALONIJA, GRČIJA, 1940
Koliko časa si že gluh na to uho?
Odkar pomnim.
Molči! Bodi pri miru, ko te doktor pregleduje.
Potrebujem trnek za ciplje,
z dolgim ravnim delom in kladivo.
Trnek? Kladivo?
Tukaj sta trnek in kladivo.
CORELLIJEVA MANDOLINA
Ne premikaj se.
Grah.
Vrste papilionaceous. Kajne?
Očitno si ga je dal v uho še kot otrok.
Mojbog, kako je glasno.
Celo moj glas je.
Tvoja gluhota je ozdravljena.
Operacija je bila uspešna.
Bil sem operiran?
Edini sem, ki ga poznam, da je imel operacijo.
Kot bi imel v glavi mrzlo in bistro studenčnico.
Govori razumljivo, zdaj ko te je doktor pozdravil.
Vsa leta sem mislila, da si gluh,
a ne izmikaj se več,
ko moraš kaj prinesti
ali naložiti na ogenj, preden greva v cerkev.
Morda me boš zdaj slišal, ko ti bom naročila,
da popravi stol in zakrpaj streho.
Poleg tega mi ne bo treba več kričati...
Antonio, se spominjaš našega otoka?
Nič se ni spremenilo.
Na praznik svetega Gerasimosa še vedno pripeljemo bolne
in molimo za njihovo ozdravljenje.
Ko je bila Pelagia še otrok,
sem ji obljubil zgodovino Kefalonije,
a do danes še nisem našel časa.
Hotel sem, da razume, kako je lahko tako mirna dežela
doživela toliko potresov in vojno.
Hotel sem, da razume, zakaj nas bogovi blagoslovijo,
včasih pa se razjezijo in nas kaznujejo
s trpljenjem v življenju.
Hotel sem ji pokazati, da nas življenje uči,
da ne smemo spraševati, zakaj trpimo,
razen če bol lahko pozdravimo.
Očiten psihološki pojav.
Kako si razlagaš čudež? Ali Lenin lahko ozdravi nore
in Stalin bolne?
Popolnoma je jasno. To je goljufanje vernikov.
Ne kriči. Nisem gluh.
Rada bi še enkrat videla top.
Prav.
Potrebujem kamne s ceste. Čim več.
Takoj pridem.
Pripravljeni?
Pokrijte si ušesa.
Boli! Kako boli!
Bo umrl?
Enkrat že. Tako kot vsi.
Obrni se.
Čvrsti gluteusi.
Pelagia.
Razloži gluteuse.
Pridi bližje. Dobro si poglej.
Zakaj ne pripelješ še prijateljic?
Gluteusi:
maximus, medius, minimus.
Maximus je na zunanji strani kolčnice,
med sprednjo in notranjo glutealno linijo.
Mandras!
latre? - Preživel bo.
Povedali so mi, da so te ustrelili. Skoraj bi umrla.
Zakaj moraš vedno riniti v težave?
Lahko si srečen, da nimaš sina.
Fantje nikoli ne odrastejo.
Poglej me.
Hitreje sem se postarala.
Prevroče je.
Ribe se skrivajo v skalah
ali počivajo na dnu morja.
Ne! Spusti me!
Prav.
Izvedeli smo, da je grško bojno ladjo Eli,
torpedirala italijanska podmornica,
čeprav Grčija še ni v vojni.
Premier Metax as se je pritožil italijanski vladi,
ki pa je napad gladko zanikala.
Kljub temu nenehno poročajo o spopadih
med Grki in ltalijani na grško-albanski meji.
Italijanski ambasador v Atenah je zanikal govorice.
Kaj pravijo?
Italijani so v Albaniji, blizu meje.
Poročajo o spopadih. -Si slišal?
Vseeno ne bodo objavili vojne.
Kaj sem rekel? -Radi bi nas presenetili,
nas dobili nepripravljene. -Lažnivec si!
Tvoj oče pa kozel! -Utihnita!
Če se ne bosta nehala žaliti, bom kavo pil doma.
Mandras bi se rad poročil z mano.
Rekla sem mu, naj prej vpraša tebe.
Nočem se poročiti z njim.
Ne maraš ga.
Premlada sta.
Za poroko je vsak premlad.
Mislil sem, da boš srečno poročena lahko le
s tujcem.
Z norveškim zobozdravnikom ali s kom podobnim.
Mandras ti ni enak.
Vzel naj bi slabšo od sebe.
Je pa moški.
Povedal ti bom isto kot njemu.
Ne boš dobila dote.
Kdo pa se poroči brez dote?
Ti se boš iz ljubezni. -Ljubim Mandrasa!
Kaj naj storim?
Pridem v hišo njegove matere le s culo oblek?
In s svojo kozo. Osramočena bom.
Vsi se mi bodo posmehovali.
Opravljali me bodo.
Ne vem, kako boš prenesel sramoto.
Vojna bo
in v vojnah se dogajajo strahote.
Uporabi jo za obrambo. In če bo potrebno, tudi proti sebi.
Tvoja poroka bo morala počakati.
Ozrem se okoli. Vidim ribiče in kmete.
Vidim močne in zdrave može, ki so se rodili svobodni.
Toda danes je vaša svoboda ogrožena.
Italijanska vojska prodira skozi Albanijo
in se pripravlja na preboj v Grčijo.
Če imate radi svojo deželo, jo morate braniti.
Borite se v Albaniji.
Borite se za svoje matere, dekleta, žene in otroke.
Borite se za svobodo vsega grškega naroda,
za njegovo dostojanstvo in spoštovanje.
Ko se bom vrnil, se bova poročila.
Za Pelagio bom zgradil hišo na očetovi zemlji.
Vem, da sva različna.
Ne poznam sveta. Koliko sem ga pa videl?
Kako naj sploh kaj vem?
Ne znam opisati svojih čustev.
Ne vem, kako naj ti povem, kaj čutim tu notri.
Toda mislim...
... vem,
Pelagia,
da te ljubim.
Jutri se pridružim vojski.
Pelagia,
zapleši z mano.
Pisala ti bom, obljubim.
Tudi ti mi obljubi isto.
Ljubi moj, nisi mi pisal že od najinega slovesa.
Ker ne dobivam pisem, se strašansko bojim,
da so te ranili ali ujeli.
Tlačijo me more, da si mrtev.
Poletje je prešlo v zimo in pišem ti že stoto pismo.
Ranjenci, ki so se vrnili, so povedali strahotne reči.
Da je hud mraz in da ni hrane.
Toda o tebi ničesar.
Vsak dan čakam na pošto iz Argostoliona.
Brez uspeha.
Mislim, da se mi bo zmešalo od strahu in skrbi.
Nočem izgubiti upanja,
toda rada bi čutila nekaj, pa čeprav bi bila to le bol.
Zmagali smo!
Konec je!
Premagali smo jih v Albaniji.
8000 naših proti 14 000 ltalijanom,
pa smo jih premagali.
Kaj?
Hitler ne bo nikoli dovolil ponižanja svojih marionet.
Pomagal bo Mussoliniju.
To pismo sem ti pisala že neštetokrat,
toda še vedno sem ga vrgla stran.
Ne vem, kako naj opišem svoja čustva,
toda kot bi čakala sto let na tvoj odgovor.
Čakala, da se vrneš.
Nesmisel.
Vse je narobe!
Po grški zmagi v Albaniji
je Hitler udaril nazaj
in nemška vojska že prodira proti Atenam.
Grško ladjevje je zdesetkalo
bombardiranje Pireja.
27. aprila je general Carvacos predal ključe
starodavnega mesta
nemškemu poročniku Von Sefnu.
Priprave za razkosanje ozemlja že potekajo.
Hitler bo obdržal nadzor nad večino severne Grčije,
vključno s Salonico in Kreto.
Ostalo Grčijo bodo dobili italijanski zavezniki,
popolno oblast pa bodo imeli le Nemci.
Lepo dekle na desni!
Stotnik Corelli.
Odjebite.
Povejte županu,
da če v petih minutah ne bo predal mesta,
bomo nasilno vdrli v stavbo.
Župan vam sporoča, da če ne razumete besede ´odjebite´,
pridite noter in vam bomo pokazali.
Nikoli se ne bomo predali narodu, ki smo ga porazili v Albaniji.
Predali se bomo le nemškemu častniku primernega čina.
Zato odjebite.
Kdo je?
Kdo ste?
Stotnik Gunter Weber iz grenadirske čete.
Stotnik ni primeren čin.
Na otoku je le dvesto Nemcev
in stotnik Weber ima najvišji čin od vseh.
Odločili smo se,
da se raje predamo psu stotnika Webra
kot pa ltalijanu.
Carlo Guercio se javlja na dolžnost.
Kje si služil? -V Albaniji.
V Albaniji! Še nihče od nas se ni zares boril.
Julijska divizija.
Potem si se boril za vse nas skupaj.
Znaš peti?
Zapoj kaj.
Nič hudega.
Vsi v naši enoti smo člani opernega društva.
Pravila vojskovanja:
Prvič: vsi morajo igrati
na glasbeni inštrument.
To so lahko žlice, čelada, glavnik, papir, itd.
Drugič: vsak, ki trdi, da je Donizetti boljši od Verdija,
mora zapeti Funiculi Funicula in druge pesmi o železnicah.
Tretjič...
Nezaslišano. Nemogoče. Ne pride v poštev.
Zelo mi je žal,
toda ukazali so mi namestitev častnika v vašem domu.
Zdravnik sem. Ordinacijo imam, ne sobe za goste.
Tak je ukaz.
Me ne zanima! Ne priznavam vaše oblasti.
Čakajte.
Zakaj šepate?
Kurja očesa. Škornji me tiščijo.
Intendant ste. Zagotovo imate dostop do zdravil.
Za odstranitev kurjih očes bom potreboval morfij, brizgalke,
žvepleno mazilo, alkohol, neosalvarzan,
jod, skalpele, povoje in šarpije.
Morda bi vse to prinesel vaš častnik,
ko bo prišel.
Očeta ni doma.
Zvečer se vrne.
Ne poznaš me več.
Mandras?
Pešačil sem vso pot od Epira.
Brez škornjev.
Vsak dan sem ti pisala.
Sto pisem.
Niti enega odgovora.
Nikoli se nisem učil
brati in pisati.
Bog, kakšen smrad. Bolj smrdiš kot prašiči.
Poglej, v kaj se spremenijo moški
brez ženske skrbi.
Vseeno mi je, ali se je boril ali ne.
Ker če se bova nalezli uši in bolh, ga bom živega odrla.
Amoniak, sasafrasovo in cinkovo olje za kraste.
Ženska si, pa toliko veš.
Zdaj vidiš, kaj si dobila.
Slaba kupčija, kaj?
Zaljubiš se v človeka, ne v telo.
Ljubezen pride in odide skozi oči. Kar verjemi mi.
Premagali smo ltalijane.
Pognali smo jih v beg.
Toda Nemcev nismo mogli premagati.
Če bi znal kuhati,
bi takoj zamenjala vlogi.
Morda se bom upokojil.
Oprostite.
Zaradi zadrege. Stotnik Antonio Corelli.
In ta mož je eden naših herojev.
Ima sto medalj za reševanje življenj in niti ene za ubijanje.
Pogumen ltalijan je čudo narave.
Iz ust prave grške domoljubke.
Stotnik Corelli.
Pogovoriti se morava. Takoj.
Zahtevam pojasnilo.
Zakaj ste uničili spomenik?
Kateri?
Napis ste spremenili v latinico.
Mislite, da se lahko kar tako izbriše zgodovino?
Ali tako vodite vojne? Da odlomite črke?
Ugovarjam.
Ne. Za to ni opravičila.
Nisem bil jaz odgovoren.
Patetično.
Mi lahko poveste, kje bom spal?
V hčerkini sobi.
Kje bo pa ona spala? -Vas nič ne briga.
Nocoj bom spal na dvorišču,
jutri pa si poiščem drugo namestitev.
Vse je že dogovorjeno z vašim intendantom.
Tu boste ostali, pa če vam je všeč ali ne.
V postelji vaše hčerke. Mislim, da ne bi bilo...
Briga me, kaj si mislite. To ni moj problem.
Nisem jaz agresor. Me razumete?
Zelo okusno.
Kefalonijska mesna pita.
Toda zahvaljujoč vašemu narodu je brez mesa.
Lahko prinesem hrano. Malo vina, kolače...
Ne jemljemo sovražnikove hrane.
Razen kolačev.
Na sprehod grem.
Policijska ura se začne čez eno uro.
Tukaj sem se rodil.
To je moj otok.
Ga ne boste aretirali?
S tem, ko ne spoštuje ukaza, vam kljubuje.
Imate prav.
Hitro, po pištolo. Ustrelite ga!
Poskusi.
Kaj?
Lemoni.
Domov.
Pojdi. Boš kasneje prišla.
Med vojno moramo izkoristiti vsako priliko za razvedrilo.
Začela sem ti šivati telovnik.
Orle in cvetje sem izvezla z zlato nitjo,
toda ne morem jih uskladiti.
Ena roža je prevelika
in orla nista simetrična.
Ko ju skušam popraviti, je le še slabše.
Nič mi ne gre od rok. -Lahko bi ga ubila.
Sovražnik je.
Zastrupi ga. Nihče ne bi izvedel.
Dimitris in Spiros sta se pridružila partizanom.
Z ladjo sta šla do Patrasa.
Kdo ve, kam sta šla potem.
Z njima bi moral. -Nikamor ne greš,
dokler si ne opomoreš.
Preberi mi zadnjega.
Zadnje pismo, preden sem se vrnil.
Ljubi moj. Že dolgo te nisem slišala
in počutim se tako nemočno in obupano.
Meša se mi že od skrbi.
V včerajšnjem dolgem pismu sem ti vse pojasnila...
Poslušaj.
Ne morem ostati.
Pijani ste. -Priznam.
Pili smo in prepevali
ter se sploh grdo obnašali.
Mislila sem, da ste vojak.
Stotnik Antonio Corelli, 33. polk, artilerija, na uslugo!
Se morate iz vsega norčevati?
Ne iz vsega.
Stotnik Corelli.
Zdaj bi bil primeren čas, da zaigrate na mandolino.
Kaj počnete?
Hotel sem začeti.
Končno.
Prvih 45 in pol taktnic je za orkester.
Predstavljajte si orkester.
Ne bom poslušal tapkanja.
Zaigrajte svoj del.
Tako bi se le zmedel,
kar pa bi v koncertni dvorani pomenilo katastrofo.
Opravičujem se, da sem zmotil koncert.
Opravičujem se vsem,
tako tistim na galeriji,
kot tistim v kraljevi loži, z nakitom in s finimi krzni.
Ampak orkestra si pa vseeno ne morem zamišljati.
Spat grem.
Kaj tukaj spi stotnik?
Hotela sem te obiskati.
Odhajam, Pelagia.
Ob zori.
S čolnom bom šel do Astakosa.
Ni varno.
Ribič sem.
Tiste vode poznam kot svoj žep.
Nočem, da greš.
Če umrem,
ne bo zaman.
Če pa preživim,
bom ponosno hodil do konca življenja.
In vsi bodo dejali: To je Mandras,
ki se je boril za svojo deželo.
Končala sem telovnik.
Lahko ga vzameš.
Strani
nista enaki.
Italijanski stotnik.
14 000 vaših proti 8000 našim.
Končali bi v morju.
Saj bi, če ne bi bilo vaših prijateljev Nemcev.
Moji prijatelji so fantje iz enote.
Ljudje, s katerimi sem odraščal, in moji vaščani.
Kaj pravite na naš otok?
Všeč mi je.
Pa naša dekleta?
Kaj pravite na mojo Pelagio?
Zbogom, Pelagia.
Moja prelepa Pelagia.
Opazil sem vašo zabavo. Prišel sem se predstavit.
Opazili ste gole punce in si jih zaželeli bolje ogledati.
Poznava se že. -Predajalec iz magistrata.
Bolje vam gredo zabave kot pogajanja za predajo.
Italijani smo. Slovimo po petju, hrani, ljubljenju.
Kako vam je ime?
Nemci imate najboljši tobak.
Koliko vas je? -Okoli 1200.
Polkovnik Barge.
Pazite nas.
Kaj ni lepo, da ste z zavezniki?
Mislil sem, da so vsi nacisti plavolasi.
Tirolec sem. Iz avstrijskih gora.
Vsa moja družina je temnolasa.
Kot Adolf Hitler?
Niste povedali čina.
Jaz sem dve celinki, Maximilliano ena,
on je polovinka, ostali pa četrtinke in osminke.
Piero tukaj je šestnajstinka
in Carlo pavza.
Pavza med notami.
V opernem klubu imamo druge čine.
Drugače sem stotnik.
33. artilerijski polk.
Pojete?
Niti ne.
Razen,
ko sem sam. V kopalnici.
Spila bova kaj in se poveselila.
A zapomnite si, če boste poveličevali Wagnerja,
vas bomo ustrelili brez sojenja
in brez možnosti pritožbe.
Od začetka.
Me boste ustrelili?
Ni bila nabita.
V nikogar nisem še uperil pištole.
Nikoli.
Zagotovo nas težko prenašate.
Zagotovo težko živite s samim sabo.
Sončite se na plaži, plavate v morju
in se spogledujete s svojimi lajdrami.
Na drugi strani pa se ljudje, ki jih poznam,
borijo za življenja in umirajo za svoja prepričanja.
Vi pa samo pojete.
Čemu petje?
V vojni smo, ne v operni hiši.
Mislite, da ste tako kulturni
s svojo pašto, kolači in precenjeno opero.
Zakaj ne greste počitnikovat na kakšen drug otok?
Čemu petje?
Poje se ob krstu otroka
in na poroki.
Možje pojejo med delom.
Vojaki pojejo, ko gredo v bitko,
in poje se,
ko ljudje umrejo.
V življenju sem še vedno našel vzrok za petje
in za to se ne morem opravičiti.
Za bolečino, ki sem vam jo povzročil,
pa se ne bom mogel nikoli dovolj opravičiti.
Šele zdaj sem spoznal,
kako grdo sem vas prizadel.
Kaj je tisto? -Moje stvari.
Vidim. Zakaj?
Živel bom s svojo enoto.
Tako je še najboljše. -Razumeti morate,
da sva z vašim intendantom sklenila dogovor.
Zmenila sva se.
Ne smem ga razočarati.
Zato morate ostati.
Vaša hči se s tem ne bi strinjala.
Moja hči se zaveda
pomembnosti dogovora.
Pogovoril se bom z intendantom
in uredil nadaljnjo oskrbo z zdravili.
Veselilo me je.
Obžalujem le čas, v katerem sva se spoznala.
Prebivalci Kefalonije, dokažimo tudi v teh časih,
da lahko dva starodavna naroda živita v sožitju
in se civilizirano obnašata drug do drugega.
Pridružite se nam v prijetnem večeru
in postanite naši prijatelji.
Takoj pridem.
Prijatelj meni, da ste zelo lepi.
Zakaj mi tega sam ne pove? -Nerodno mu je.
Zanima ga, če bi zaplesali z njim.
Ne, ker je Nemec.
Vseeno se mu zahvalite.
Nisem hotela biti nevljudna.
Trenutek.
Bi zaplesali? - Ne, hvala.
Turška je.
Iz prve svetovne vojne.
Razstreliti bi jo morali.
Eksploziv je najbrž zanič.
Že 20 let je bila v vodi.
Lahko bi uprizorili predstavo.
Razstrelili bomo mino!
Eksplozija bo velika,
zato se v tem času ne smete približati obali!
Ostanite tam, kjer ste!
Ste najbolj neumen človek na svetu.
Vaše bahanje bi nas kmalu pokopalo.
Vidim, da premikate ustnice, toda ne slišim vas.
Čez dan ali dva bo minilo.
Vaš oče pravi, da bo čez dan ali dva minilo.
Res?
Je to rekel veliki zdravnik?
Kaj pravite?
Kako je življenje lepo, odkar so prišli ltalijani?
Že vse življenje vas čakam.
Le kako sem sploh preživela?
Pravite, da ste me pogrešali?
Tako zelo, da nisem mogla spati.
Ko sem vas sinoči opazoval, kako se sukate
in obračate glavo,
sem mislil, da bi vas lahko gledal za vedno.
Mislite, da lahko kar prikorakate
in mi postavite svet na glavo?
Jod.
Povoji.
To je vse. Ni več morfija.
Potrebujemo čim več kinina.
12 000 naših mož ima malarijo.
Novih zalog ni.
Nihče ne ve, zakaj in kaj se dogaja.
Grem na malico.
Veste...
Ko sem spoznal Pelagijino mamo,
je bila že zaročena.
Skoraj bi me ubil.
Moral sem zapustiti otok in se za nekaj časa potuhniti.
Hoče biti zdravnica.
Mislite, da bi bila dobra?
Jaz mislim, da bi bila odlična.
Še nekaj.
To je zelo star otok.
Že dve tisočletji imamo le potrese in vojne.
Imeli smo pokole pri Samiju in Fiskardu
in bogve kje še.
Ni še konec.
Le vprašanje časa je.
Zato ne načrtujte preveč.
Po vojni
ti ga bom pustil.
Zelo si prijazen.
Zavezniki so v ltaliji.
Potem gremo lahko domov.
Neverjetno.
Res hočete, da je te vojne konec?
Kaj je narobe z vami?
Ne razmišljamo tako kot vi.
Kako?
Da so druge rase manjvredne od vaše.
To je znanstveno dokazano.
Ne zanima me znanost, pač pa moralnost.
Kaj je za vas moralnost?
Če bi pretepli sočloveka,
bi se počutil, kot bi napadli mojega brata.
Jemal bi osebno.
Tako kot jaz vojno.
Oba deda sem izgubil v Prvi vojni.
Ki ste jo vi začeli.
In tri strice.
Življenje je bilo težko.
Ves čas smo bili lačni.
Poznali smo le poraz.
Včasih je bolje izgubiti, kot si umazati roke s krvjo.
Čudovita noč je in vse je tako spokojno.
Morali bi razmišljati o ljubezni.
Čudovito.
Kako se imenuje?
Pelagijina pesem.
Napisal sem jo, ker te ljubim.
Ni mi mar, če vedo.
Tudi če ne bi nikoli več zaigral na mandolino.
Med igranjem sem se počutil, kot bi imel lesene roke.
Kot bi bila vsaka nota težka in obrabljena.
Nato sem spoznal,
da je nesmiselno.
Brezupno.
Ne more izraziti vseh mojih čustev do tebe.
Ko ga boš spet videla, mu povej, da imam mandolino.
Pustil jo je na trgu.
Še štirje so se pridružili Mandrasu.
Constantinovi fantje
in Kostasov brat... Kako mu je že ime?
George.
Komaj 15 jih šteje.
Vedno je oboževal Mandrasa.
Ga ljubiš?
Zaročena sva.
Ne mislim Mandrasa.
Zaljubljenost je
začasna norost.
Udari kot potres, nato pa popusti.
In ko popusti, se moraš odločiti.
Vedeti morata, ali so se vajine korenine
tako prepletle,
da se ne moreta več ločiti.
Ker
to je ljubezen.
Ljubezen ni težko dihanje ali vznemirjenje.
Niti ni želja po nenehnem ljubljenju.
Ali ko si ponoči zamišljaš, da poljublja
tvoje telo.
Nikar
ne zardevaj.
Pripovedujem ti resnico.
To je zaljubljenost,
ki jo lahko vsak zlahka okusi.
Toda ljubezen je tisto, kar ostane potem,
ko zaljubljenost dogori.
Ne zveni vznemirljivo, kajne?
Vendar je.
Si lahko predstavljaš,
da boš to isto čutila do stotnika Corellija?
Obnašati se moraš častno
in odkrito do Mandrasa ter do njegove matere.
In
moli za osvoboditev otoka,
ker potem je vse mogoče.
Drosoula.
Vso noč sem razmišljala o Mandrasu.
O meni in njem.
Kako dolgo sva bila ločena.
Kdaj si prišel?
Kje imaš prstan?
Imam presuhe prste.
Bala sem se, da bi ga izgubila.
Kje boš? -Nekaj bi te prosil.
Moramo se dobiti z italijanskim stotnikom.
Povej mu, da bi ga radi srečali.
Čim prej.
Nemško pristanišče Hamburg
že drugi dan napada
okoli 800 britanskih letal, ki so zelo uničila mesto.
Medtem je Rim končno padel pod zavezniškim osvajanjem,
ki je trajalo več tednov
in je uničilo glavno mesto.
Zavezniška vojska pozorno opazuje
sredozemske države pod nemško in italijansko okupacijo.
Ne ve se,
kako se bodo Nemci odzvali na italijanski umik,
toda ugiba se, da bodo prevzeli nadzor
nad ozemlji.
Hitler naj bi poslal velike okrepitve
v Grčijo,
čeprav v Severni Afriki potekajo hudi boji.
Mandras se je vrnil.
Rad bi te videl.
Konec je! Konec! Mussolini se je predal!
Domov gremo!
S polkovnikom Bargom sva se dogovorila za predajo
težkega orožja in strojnic,
ki bo 15. septembra,
čez pet dni.
Zakaj bomo predali orožje?
Bili so naši zavezniki.
Zakaj nam bodo narekovali pogoje?
Kapitulirali smo.
Mussolini se je predal Britancem in Američanom,
ne Nemcem.
Tako sva se dogovorila s polkovnikom.
Če bomo predali orožje,
ali imamo njihovo besedo, da ga ne bodo uporabili proti nam?
Polkovnik in častniki so mi obljubili
neoviran prehod.
Moji možje ne bodo nikoli pristali.
Če predaš orožje v vojni, nisi več moški.
Če bi bili na njihovem mestu,
bi tudi vi poskrbeli,
da orožja ne bi dobili
zavezniki ali partizani.
Ali da bi ga uporabili proti vam.
Zagotovo se veseliš vrnitve domov.
Ljudje te bodo veseli.
Tvoja družina, mati,
žena,
dekle.
Hotel si me videti? -Potrebujemo orožje.
Strojnice, strelivo, pehotne mine,
karkoli.
Kako naj vam dam orožje?
Veste, da ne morem. -Predali ste se.
Ne potrebujete ga več.
Mi moramo braniti domovino.
Na celini je še veliko nemških enot.
117. divizija je pri korintskem kanalu,
114. pa se premika skozi Jugoslavijo.
Ne boste se mogli upreti.
Razen če ne ukrepamo.
Ali veš, da so vse ltalijane z Levkasa,
ki so se predali,
poslali v taborišča na severu?
Baje so šli domov.
V Albaniji so se obrnili.
V tej vojni se nikoli ne ve, komu lahko zaupaš.
Toda eno je gotovo.
Nikoli ne zaupaj Nemcem.
Sinoči sem sanjal, da sedim v lokalu na Piazzi Navono
in jem juho s pikantnimi školjkami
ter rezance v omaki.
Polkovnik Barge zahteva umik
vaše enote z Antisamosa.
Če bodo prišle okrepitve,
se bodo izkrcale prav tam.
Je to ukaz?
Stotnik,
mar nočete domov?
Nas boste pustili skozi?
Nadzorujemo predajo orožja.
Rok je jutri opoldne.
Ta ukaz je izdal polkovnik Barge.
Osebno me je prosil, da če boste predali orožje.
naj vam zagotovim varen prehod,
Tako kot so italijanski garniziji na Levkasu?
Levkasu?
Izročili so orožje in šli domov.
Zagotovo se veseliš povratka domov.
Bi lahko ohranila stike?
Po vojni, seveda.
Puško dobiš, ko pokadim do konca.
Pusti me!
Razumem vašo skrb.
Tudi jaz bi hotel vedeti, kaj je bilo.
Izvedli bomo preiskavo.
Štirje moji možje so mrtvi! -Ustrezno bomo ukrepali.
Kaj to pomeni?
Bom lahko sporočil njihovim družinam,
da bodo morilci kaznovani in da bo pravica zmagala?
S puškami ste nas prisilili k predaji.
Vzeli ste nam orožje.
In mi naj bi bili zavezniki. -Prosim vas.
Hočem zagotovilo.
Ukaz za razorožitev
ni prišel iz mojega štaba.
Dogovorjeni smo bili za jutri opoldne.
Hočemo zagotovilo, da ne bodo nobene enote več
prisilno razorožili pred rokom.
Gospod general,
imate mojo besedo, da boste jutri že na poti domov.
Ni naša vojna.
Zdaj se bojujejo Grki in Nemci.
Naj jih pustimo same?
4. polk bo zadržal Antisamos.
5. polk ostane pri Assosu,
8. in 9. gre v Argostolion.
Do zore moramo biti na položajih.
Lahko jih premagamo. -Kaj, če pošljejo letala?
Izogibaj se mesta in Antisamosa.
Legla bom na cesto, da ne boš mogel oditi.
Vedno imej pištolo. Obljubi.
Vrni se mi. -Obljubi.
Ko bo konec, se boš vrnil k meni.
Vem, kaj si misliš.
Da če bo umrl, se ti bo podrl svet.
Pazil bom nanj.
Tu ostani. Ni varno.
Kaj delata? -lzdajalka je in cipa!
Pomagaj mi!
Sovražnik sto metrov stran.
Težka oborožitev na poti.
Zgani se!
Ustreli me.
Živ je!
Živ je.
Ko sem ga našel, je bil še živ.
V ranah so kosi uniforme in drobci reber.
Pomagaj mu. -Nisem kirurg.
Nimam penicilina, sterilne vode, seruma.
Prosim, oče!
Primi.
Štiri rebra so zlomljena.
Ne premikaj se.
Če se boš premaknil, boš izkrvavel.
Leži pri miru.
Jaz...
Ležal si pod Carlom.
Če ne bi bilo njega,
ne bi preživel.
Kako sem prišel sem?
Mandras te je našel.
Potrudi se in spi kaj.
Kaj hočeš za kosilo?
Sicer ni veliko izbire...
Toda če bi bila...
Potrebovala sva nekaj
železnega,
žice, da sva povezala kosti.
Čez nekaj časa jih bo treba odstraniti.
Lahko poiščem nove strune.
Pozanimala se bom.
Kaj ti je?
Če me bodo našli, vaju bodo ustrelili.
Če boš šel ven, te bodo ubili.
Ne spadam sem!
Nikoli nisem!
Odkar sem prišel,
je vse narobe.
Ljubim te.
Nikoli te ne bi bil smel osvajati. Nisi bila moja.
Pojdi k dr. lannisu. Takoj!
Pojdi!
Mami se bo vrnila!
Dimitris te bo odpeljal k ladji v zalivu.
Do jutri zvečer boš že doma.
Oditi morava.
Morala sem te videti. Še zadnjič.
Pohiteti morava!
Molči.
Poglej me.
Hitro! -Pojdi.
Zakaj si ga rešil?
Zakaj ga nisi pustil umreti?
Hotel sem, da me spet vzljubiš.
V Albaniji
so mi prebrali vsakega od njih.
Mandras, ljubim te.
Mandras, želim si te.
Mandras, kdaj se vrneš?
Nato pa drugačno pismo.
´´Ne vem, kako naj opišem svoja čustva,
toda kot bi čakala sto let na tvoj odgovor.
Čakala, da se vrneš.
Nekoč sem mislila, da te ljubim,
toda zdaj čutim le praznino.
Mislim, da sem se ves čas le pretvarjala
in da te sploh nisem ljubila.´´
Oprosti.
Žal mi je.
Vojna, za katero smo mislili, da je ne bo nikoli konec,
je končana.
In otok, za katerega smo mislili, da smo ga izgubili za vedno,
je zopet naš.
V zdravnikovi hiši smo zdaj trije.
Zdravnik,
njegova hči, ki se šola za zdravnico,
in Lemoni.
Zate je.
Iz ltalije.
Kaj je?
Plošča.
Skuhati moramo večerjo. Čim prej.
Antonio,
ne vem, če boš prejel to pismo
ali če si sploh še živ.
Morda je ploščo poslal nekdo drug
in zato nismo našli pisma.
Rad bi ti rekel, da je Pelagia srečna,
toda njeno srce je polno bolečine,
ki je ne more pozdraviti noben zdravnik.
Za bolečino, ki smo jo pretrpeli, krivi sebe,
in zate morda velja isto.
Veš, da nisem veren, toda verjamem v sledeče:
če je rana, jo moramo zaceliti.
Če je bolezen ozdravljiva,
moramo toliko časa iskati zdravilo, da ga najdemo.
In če so se bogovi odločili, da preživimo,
je to z razlogom.
Kje je zdaj tvoj čudež?
Kaj praviš na to?
Zbudi se. Po drva.
Popravi streho. Prepleskaj hišo.
Živcira me.
Ko sem bil še gluh, je nisem slišal nergati,
toda zdaj...
Rotim te, pomagaj mi.
Daj grah nazaj v uho.
Lemoni iščem.
Doli je.
Šel sem do hiše.
Ni je več. Novo gradimo.
Tvoj oče je pisal, da si dobila ploščo.
Kitara je.
Drugačna je.
Skušal sem živeti brez tebe.
Skušal sem se prepričati, da lahko živim brez tebe.
Rana se je dobro zacelila.
Stamatis, ali ljubiš ženo?
Ker če jo, ti svetujem, da si do nje prijazen.
Prinesi ji drva, preden ti reče.
Če jo zebe, ji okoli ramen ovij šal.
In vsakič, ko se vrneš s polja, ji prinesi rožo.
Potem mi ne boš dal graha nazaj v uho?
Ne, ne.
To bi bilo proti Hipokratovi prisegi.
Film je bil v celoti posnet na Kefaloniji.
Posvečen je italijanskim vojakom,
ki so jih Nemci usmrtili septembra 1943,
in otočanom, ki so umrli v povojnem potresu.